Socio-economic relations in the digital society
СОЦІАЛЬНО-ЕКОНОМІЧНІ ВІДНОСИНИ В ЦИФРОВОМУ СУСПІЛЬСТВІ Збірник наукових праць є міжнародним науковим рецензованим виданням, в який приймаються до публікації оригінальні статті науковців з усього світу, присвячені дослідженням проблем трансформації і розвитку економіки, бізнесу, менеджменту, маркетингу, демографії в умовах цифровізації сучасних екосистем і підвищення безпеки соціуму на міжнародному, національному і регіональному рівнях. Дізнатись більше Періодичність виходу 4 рази на рік Мови публікації українська, англійська Тип відкритого доступу Gold Open Access ISSN 2786-5800 (print) 2786-5819 (online) Видання індексується у міжнародній наукометричній базі даних Index Copernicus, внесене до категорії Б переліку фахових видань України. Подати статтю Долучайтеся до процесу публікації Станьте рецензентом Приєднуйтесь до рецензування статей, поданих до Збірника. Настанови для рецензентів допоможуть професійно та якісно готувати рецензії. Дізнатись більше » Будьте автором Діліться знаннями та підвищуйте свій імідж у науковій спільноті. Настанови для авторів допоможуть вам оформити статтю відповідно до вимог Збірника. Дізнатись більше » Бібліотекам Підписуйтесь на випуски Збірника для збагачення свого репозитарію та поповнення бібліотечних фондів сучасною економічною науковою періодикою. Дізнатись більше » Cтатистика Збірника Опубліковано статей 395 Кількість авторів 165 Перегляди статей 28 451 Відсоток відмов 41% Середній час публікації 65 днів Географія подань 13 країн
Ця стаття опублікована відповідно до стандартів відкритого доступу та розповсюджується за ліцензією Creative Commons Attribution 4.0 International (CC BY 4.0), яка дозволяє необмежене використання, розповсюдження та відтворення змісту на будь-якому носії, за умови зазначення оригінального автора та джерела.
БІТКОЇН У РЕЗЕРВАХ ЦЕНТРАЛЬНИХ БАНКІВ: НОВИЙ ВИМІР ПРОТИСТОЯННЯ США ТА КИТАЮ
Загострення геополітичного суперництва між провідними державами актуалізувало питання диверсифікації міжнародних резервів центральних банків. Традиційно доміновані доларом США та золотом, резервні портфелі переглядають на тлі тенденцій дедоларизації та зростання значення криптоактивів – насамперед біткоїна. Це дослідження аналізує передумови, ризики та стратегічні наслідки включення біткоїна до державних резервів з особливим акцентом на фінансове протистояння між Сполученими Штатами Америки та Китайською Народною Республікою. Інтегруючи макроекономічний, правовий і геополітичний аналізи, стаття розглядає поступову інституційну адаптацію біткоїна в США, що досягла кульмінації у створенні Стратегічного біткоїн-резерву 2025 року на тлі жорсткої заборонної політики Китаю та просування централізованого цифрового юаня (e-CNY). Окрему увагу приділено аналізу правових інструментів, регуляторних стратегій і технічної інфраструктури, через які США здійснюють вплив на крипторинок, зокрема через непряме втручання в ринок і контроль кастодіальних механізмів. Результати дослідження свідчать, що попри високу волатильність і обмежене формальне впровадження, біткоїн дедалі частіше сприймають як стратегічний хедж для держав, які прагнуть зменшити залежність від традиційної фінансової гегемонії. Його роль у структурі резервів поки що залишається маргінальною та політично обумовленою, однак символічна й геополітична значущість зростає – особливо для країн, що перебувають під санкціями або в ізоляції від глобальної платіжної інфраструктури. У підсумку стаття робить висновок, що роль біткоїна в міжнародній фінансовій системі може посилюватися за умови стабілізації крипторинку, зближення регуляторних стандартів і подальшої геополітичної фрагментації. З метою структурованої оцінки запропоновано дві нові аналітичні концепції: Індекс готовності до суверенного крипторезерву (SCRRI) та Пороговий показник експозиції до біткоїна (BRET), – які разом формують рамку для аналізу інституційної спроможності й допустимих меж інтеграції BTC до державних резервів з урахуванням ризику.
Підприємництво, бізнес-технології та інновації в умовах цифрової трансформації соціально-економічних відносин
Авторське право (c) 2025 Тетяна Гудіма, Владислав Камишанський https://creativecommons.org/licenses/by/4.0/
ТЕНДЕНЦІЇ РОЗВИТКУ ВІДКРИТОСТІ УРЯДОВИХ ДАНИХ У КРАЇНАХ ЄВРОПИ У 2022-2024 РОКАХ
У роботі досліджено тенденції розвитку відкритості урядових даних у країнах Європи у 2022-2024 роках на основі даних звіту Open Data Maturity Report. Актуальність дослідження зумовлена зростанням ролі відкритих даних у забезпеченні прозорості державного управління, підтримці цифрової трансформації та формуванні інноваційних екосистем. Метою дослідження є класифікація європейських країн за динамікою розвитку відкритості урядових даних, а також виявлення ключових розбіжностей у цифровій зрілості. У дослідженні застосовано метод кластеризації часових рядів (Time Series K-Means) до нормалізованих індикаторів цифрової зрілості країн за період 2022–2024 років. У результаті сформовано три типові траєкторії розвитку відкритості урядових даних: країни з посереднім стартовим рівнем, але динамічним зростанням; держави-лідери з високими та стабільними показниками відкритості й країни з найнижчим рівнем цифрової відкритості та нестабільною динамікою змін. Аналіз середніх значень показників за кластерами показав, що ключовими відмінностями між групами є вплив відкритих даних на соціально-економічні процеси та відповідність технічним стандартам, водночас спостерігається тенденція до зменшення розриву між країнами в царині політичного управління відкритими даними. Основні висновки дослідження полягають у виявленні структурних нерівностей між країнами Європи щодо розвитку політик відкритих даних, а також у підтвердженні спільних векторів цифрової трансформації. Отримані результати можуть бути використані для порівняльного аналізу цифрової політики країн, удосконалення національних стратегій відкритих даних і оцінки ефективності цифрових реформ. Перспективними напрямами подальших досліджень є глибший аналіз впливу відкритих даних на публічне управління, розвиток економіки та соціальну довіру, а також міжрегіональне порівняння досвіду реалізації політик відкритості.
Поведінкові детермінанти підвищення ефективності та безпеки соціально-економічних процесів
Авторське право (c) 2025 Ксенія Могильна, Віталія Койбічук, Бхола Кхан https://creativecommons.org/licenses/by/4.0/
ЦІННІСНІ ОРІЄНТИРИ ЯК ЧИННИКИ МОТИВАЦІЇ ПРАВОВОЇ ДІЯЛЬНОСТІ В ЦАРИНІ ПУБЛІЧНОГО АДМІНІСТРУВАННЯ
У роботі в межах адміністративно-правового дискурсу досліджено зміст ціннісних орієнтирів як чинників мотивації правової діяльності в царині публічного адміністрування. З’ясовано, що ціннісні аспекти мотивації правової діяльності визначаються перш за все рівнем розуміння важливості тих її параметрів, які повинні фіксувати стан усвідомлення правниками нагальної необхідності формування ознак правової поведінки, що детермінується факторами, які розглядають як пріоритетні у справі задоволення важливих потреб особистості у відповідних конкретно-історичних і соціальних умовах. Обґрунтовано, що в процесі формування правової мотивації як явища, що відображає важливі процеси, які здатні спонукати людину до дії в межах залучення внутрішніх резервів особистого єства, де пріоритетну роль відіграють психологічні фактори, а людина ефективно визначає свою організованість та активність, сприяє діяльному задоволенню особистих потреб, питання формування та реалізації цінностей посідають важливе місце. У межах здійснення аналізу цієї проблеми, констатовано, що цінності як критерії оцінки реальних явищ дають уявлення про те, як саме має бути влаштований світ і якою має бути людина. Вони визначають цілі, яких повинні прагнути й окрема людина, і група чи суспільство; і основні засоби їх досягнення, сенс цілеспрямованої діяльності, та регулюють суспільні відносини й внутрішньо спонукають до діяльності в царині публічного адміністрування. Ба більше, вони не піддаються сумніву та є еталоном й ідеалом для людей, що їх дотримуються. У цьому контексті доведено: сутнісні характеристики мотивації людини визначаються своєрідним поєднанням суб’єктивації цього процесу з факторами зовнішнього впливу, які мають суспільний характер, що проявляється в закономірному процесі поєднання особистісної активності із соціальною підтримкою та стимулюванням. Крім того, відзначено, що правові цінності у формуванні мотивації правової діяльності реалізуються як феномен духовного порядку, оскільки відіграють роль регулятора виключно як прояв суб’єктивної сторони діяльності людини. Тобто підсумовано, що цінності формують основні пріоритети діяльності людини, надихають на вчинки, здатні максимально задовольняти потреби людської екзистенції, реалізуючи внутрішнє переконання в правоті своєї поведінки.
Правові засади регулювання соціально-економічних відносин в умовах глобального розвитку цифрового суспільства
Авторське право (c) 2025 Марія Бліхар https://creativecommons.org/licenses/by/4.0/
ОСОБЛИВОСТІ ЗАСТОСУВАННЯ ІННОВАЦІЙНИХ ІНСТРУМЕНТІВ В УПРАВЛІННІ ПІДПРИЄМСТВАМИ АГРАРНОГО СЕКТОРА ЕКОНОМІКИ
Аграрний сектор потребує впровадження інноваційних підходів до управління для забезпечення конкурентоспроможності та сталого розвитку в умовах зростання світового попиту на продовольство, обмеженості ресурсів і змін клімату. У цій статті проаналізовано специфіку застосування інноваційних управлінських інструментів у сільському господарстві з акцентом на три основні категорії: цифрові технології (зокрема системи точного землеробства та інші рішення AgriTech), фінансові інструменти (зокрема індексне страхування врожаю та фінтех-рішення), а також організаційні інновації (такі як кластеризація та сучасні кооперативи). Основна мета полягає у визначенні особливостей упровадження цих інновацій та оцінці їхнього впливу на ефективність і стійкість аграрного виробництва. Дослідження ґрунтується на змішаному методологічному підході, що поєднує ґрунтовний огляд наукової літератури з аналізом вторинних статистичних даних. Зокрема проаналізовано інформацію міжнародних організацій (зокрема FAO, Світового банку, USDA) з метою оцінки сучасних тенденцій у царині впровадження інновацій. Результати засвідчують, що інновації суттєво підвищують продуктивність аграрного сектора та ефективність використання ресурсів. Наприклад, використання технологій точного землеробства може збільшити врожайність на 4–6% і зменшити обсяги використання води, пального й агрохімікатів, водночас знижуючи витрати й зменшуючи екологічне навантаження. Так само сучасні фінансові інструменти й організаційні стратегії (зокрема індексне страхування та фермерська кооперація) підвищують стійкість виробників до кліматичних і ринкових ризиків. Водночас упровадження інновацій залишається нерівномірним: великі високотехнологічні господарства значно швидше впроваджують нові інструменти, а малі фермерські господарства часто відстають через обмеженість капіталу, нестачу відповідних знань і навичок, а також слабку інфраструктуру — що спричиняє посилення «інноваційного розриву» в галузі. Це дослідження пропонує новий інтегрований погляд на інновації, здійснюючи системне порівняння технологічних, фінансових і управлінських нововведень у сільському господарстві — і в глобальному контексті, і на прикладі України. Воно узагальнює раніше фрагментарні знання, виявляє взаємозв’язки між технологічними й організаційними факторами, які не були належно враховані в попередніх дослідженнях, і окреслює, чим отримані результати відрізняються від раніше опублікованих. Насамкінець стаття пропонує низку рекомендацій для прискорення цифрової трансформації та інноваційного розвитку аграрного сектора.
Механізми і технології публічного управління й менеджменту в умовах цифровізації екосистем
цифрові технології в сільському господарстві
Авторське право (c) 2025 Олександр Кондрат https://creativecommons.org/licenses/by/4.0/
СЕМАНТИКА ІННОВАЦІЙ В ОСВІТНЬОМУ СЕРЕДОВИЩІ: АНАЛІЗ УЯВЛЕНЬ, СТАВЛЕНЬ І МОДЕЛЕЙ ВПРОВАДЖЕННЯ
У статті здійснено комплексний аналіз уявлень викладачів і студентської молоді щодо освітніх інновацій, які запроваджують в умовах трансформації національної системи освіти. Установлено, що сприйняття інновацій детермінується широким спектром соціально-психологічних, концептуально-методологічних і системних чинників, які в сукупності, формують несприятливий інноваційний клімат у вітчизняному освітньому середовищі. Виділено ключові бар’єри впровадження інновацій, серед яких: системна нестабільність, ресурсна недостатність, управлінський хаос, дефіцит стратегічного бачення, низький рівень інформування учасників освітнього процесу, відсутність мотиваційної готовності до змін і переважання інструментального підходу до нововведень. Окреслено змістові характеристики позитивного та негативного образу інновацій у свідомості студентів і викладачів, які істотно впливають на динаміку інноваційного процесу. Позитивне ставлення, як доведено, базується на уявленнях про доцільність, безпечність, сучасність, прозорість і демократичність інновацій, водночас негативне – формується в умовах непрогнозованості, авторитаризму, недостатнього ресурсного забезпечення та сприйняття інновацій як зовнішньо нав’язаних. Запропоновано модель п’ятиетапного технологічного впровадження інновацій, що включає: інформування, залучення, зворотний зв’язок, подолання спротиву та оцінку результатів. Обґрунтовано доцільність використання системи інформаційно-комунікаційних, психотехнологічних та інтервенційних методів як засобу формування позитивного образу інновацій, активізації участі в інноваційних процесах і забезпечення їх ефективної реалізації. Результати дослідження мають значення для розробки стратегій управління інноваціями в освітньому середовищі, зокрема в контексті формування мотиваційної готовності до змін і зміцнення інноваційного потенціалу системи освіти України.
Сучасні тренди розвитку освітньо-наукових і педагогічних новацій
Авторське право (c) 2025 Олексій Квілінський, Ірина Вахович https://creativecommons.org/licenses/by/4.0/
СТРАТЕГІЯ РОЗВИТКУ ПІДПРИЄМСТВ-ВИРОБНИКІВ СОНЯШНИКОВОЇ ОЛІЇ В УКРАЇНІ
Актуальність теми дослідження обумовлена необхідністю формування ефективної стратегії для забезпечення розвитку підприємств-виробників соняшникової олії в Україні в довгостроковій перспективі. У статті проаналізовано стан олійної галузі та встановлено, що, незважаючи на воєнні виклики, Україна залишається одним зі світових лідерів із виробництва та експорту соняшникової олії. Аналіз і оцінку макро-, мезо- та внутрішнього середовища підприємств олійної галузі здійснено з використанням експертних методів. Для визначення стану макросередовища вітчизняних підприємств ідентифіковано, проаналізовано та оцінено вплив його складових, які опосередковано, але помітно впливають на результати діяльності суб’єктів господарювання. Установлено, що найбільший вплив на діяльність підприємств олійної галузі мають політична, економічна й технологічна складові, а узагальнювальна оцінка макросередовища відображає його задовільний стан. У процесі дослідження мезосередовища визначено елементи, безпосередній вплив яких доцільно враховувати при формуванні стратегії розвитку. Установлено, що найбільший вплив мають конкуренти й споживачі, а узагальнювальна інтегральна оцінка мезосередовища вказує на задовільні умови для розвитку підприємств-виробників соняшникової олії. Дослідження внутрішнього середовища підприємств-виробників соняшникової олії здійснено на прикладі ПП «Оліяр», яке є одним із найбільших виробників соняшникової олії в Україні. Для визначення внутрішніх переваг, зовнішніх можливостей і загроз використано метод SWOT-аналізу. За результатами проведеного дослідження побудовано матрицю для вибору стратегії розвитку підприємств-виробників соняшникової олії, яка містить такі три її види: стратегія зростання, стратегія збереження позицій і стратегія скорочення. Установлено, що ПП «Оліяр» протягом поточного періоду використовує стратегію збереження позицій на ринку задля утримання частки ринку, збільшення обсягів продажу та прибутку. У зв’язку з можливими майбутніми подіями та новими тенденціями в зовнішньому середовищі існує ймовірність зміни вектора стратегічного розвитку підприємства. Наголошено, що підприємства-виробники соняшникової олії повинні постійно відстежувати стан зовнішнього середовища, систематично аналізувати бізнес-процеси, оцінювати показники своєї діяльності та за потреби розробляти нову стратегію.
підприємства-виробники соняшникової олії
Авторське право (c) 2025 Анастасія Вірковська, Оксана Лотиш, Лариса Ляхович, Наталія Костецька https://creativecommons.org/licenses/by/4.0/
КОМПЛЕКСНА ОЦІНКА КРЕДИТНОГО РИЗИКУ УКРАЇНСЬКИХ БАНКІВ
Кредитний ризик є невід’ємним елементом банківської діяльності, визначення та ефективне управління яким у сучасних умовах є вкрай необхідним. Від доцільності та результативності ризик-менеджменту значною мірою залежить фінансова стабільність окремих банків і банківського сектору загалом. Метою цього дослідження є систематизація затверджених на державному рівні підходів до оцінки розміру кредитного ризику банків, аналіз сучасного стану кредитного портфеля банківського сектору України, а також визначення найбільш перспективних методів оптимізації потенційних загроз його якості. У роботі розглянуто сутнісні ознаки та особливості категорії «кредитний ризик банку», а також найбільш поширені методи його оцінки. На основі ґрунтовного аналізу Постанови Національного банку України № 351 запропоновано детальний алгоритм розрахунку розміру кредитного ризику банку, а також охарактеризовано основні його засади, що мають важливе значення для діяльності вітчизняних банків. Проведено статистичне дослідження якості кредитного портфеля банківського сектору України на часовому горизонті 2018–2024 рр. і виявлено поступову адаптацію суб’єктів сектора до нестабільних умов середовища функціонування. Результати аналізу водночас указали на погіршення рівня покриття кредитним ризиком непрацюючої заборгованості клієнтів у період 2022–2024 рр., що може мати негативні наслідки для стійкості банківського сектору до дії екзогенних факторів. За результатами проведеного дослідження запропоновано ряд можливих методів оптимізації кредитного ризику, застосування яких матиме значний позитивний вплив на фінансову стабільність сектора і, як наслідок, розвиток національної економіки. Перспективним напрямом подальших досліджень уважаємо вивчення можливостей упровадження цифрових інструментів моніторингу, контролю та попередження зростання кредитного ризику банків.
Авторське право (c) 2025 Лариса Гриценко, Людмила Павленко, Ірина Кожушко, Онур Ерісен https://creativecommons.org/licenses/by/4.0/
МЕТОДИ УПРАВЛІННЯ ЗМІНАМИ В ОСВІТНІХ ЗАКЛАДАХ УКРАЇНИ ПІД ЧАС КРИЗИ (COVID-19, ВІЙНА): СТРАТЕГІЇ АДАПТАЦІЇ ТА ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ БЕЗПЕРЕРВНОСТІ НАВЧАННЯ
У роботі досліджуються методи управління змінами, впроваджені в українських закладах освіти під час безпрецедентних криз: пандемії COVID-19 і повномасштабної війни. Обґрунтовується актуальність досліджуваної проблематики в межах і крайньої необхідності швидкого реагування на нові виклики та загрози, і створення умов безперервної освіти з підтримкою надання освітніх послуг в умовах обмеженого доступу до повноцінного навчання та з урахуванням безпосередньо дії правового режиму воєнного стану в Україні. На основі всебічного огляду сучасної літератури й тематичних досліджень аналізуються адаптаційні стратегії, що застосовувалися для забезпечення безперервності навчання та формування стійкості. Ключові результати висвітлюють швидку цифрову трансформацію, ужиття заходів фізичної безпеки, інтеграцію широкої психосоціальної підтримки, а також динамічну адаптацію навчальних програм і методик забезпечення освітнього процесу, що вимагатиме від усіх учасників здобуття освіти стрімкої мобілізації технічних і надсучасних можливостей здобуття освіти. Підкреслюється високе значення міжнародної співпраці в частині підтримки освітнього ландшафту. Застосовуючи встановлені моделі управління змінами (ADKAR, Коттер, Левін) до українського контексту, у цій статті автори акцентують увагу на унікальних факторах стійкості, пропонуючи практичні рекомендації для суб’єктів політичних й освітніх відносин, які стикаються зі складними, тривалими кризами. У цьому контексті необхідно чітко враховувати й можливість психолого-педагогічного супроводу й здобувачів вищої освіти, і науково-педагогічних працівників (педагогічних і наукових працівників у тому числі), оскільки кризові виклики призводять до постійного стресу, невизначеності, сумнівів, а відтак, «дистанційні стосунки» провокують недотримання умов надання освітніх послуг. На основі проведеного дослідження набуло подальшого наукового розвитку розуміння кризового управління в освіті, підкреслюючи взаємодію технологічних, педагогічних і людиноцентричних підходів до забезпечення безперервного функціонування освітніх систем в умовах надзвичайного тиску.
Авторське право (c) 2025 В'ячеслав Бліхар, Дмитро Гурковський https://creativecommons.org/licenses/by/4.0/
МИСЛИВЦІ НА ШАХРАЙСТВО У СВІТІ: БОРОТЬБА З ОБМАНОМ У РІЗНИХ КРАЇНАХ
У відповідь на зростання кількості складних фінансових злочинів країни світу розробили різні антикорупційні та антишахрайські системи, адаптовані до їхніх правових, політичних і технологічних реалій. У статті представлено порівняльний аналіз інституцій боротьби з шахрайством у США, Великій Британії, Китаї, Індії, Німеччині, Нігерії та Бразилії. Розглянуто органи державного контролю та приватних аудиторів, які займаються виявленням, розслідуванням і переслідуванням випадків шахрайства із застосуванням таких інструментів, як штучний інтелект, цифрова криміналістика та міжвідомча співпраця. На основі аналізу резонансних справ – таких як скандали з Enron, маніпуляції LIBOR і операція «Автомийка» – автори висвітлюють відмінності в повноваженнях, захисті викривачів та ефективності систем. Розвинені країни демонструють високий рівень регулювання та інституційної незалежності, водночас країни, що розвиваються, стикаються з проблемами політичного тиску та обмеженими ресурсами. Особливу увагу приділено ролі міжнародної співпраці в боротьбі з транскордонним шахрайством. У результаті дослідження зроблено висновок, що ефективність боротьби з шахрайством залежить не лише від технологій, а й від законодавчих гарантій, прозорості та політичної волі.
Авторське право (c) 2025 Ірина Мігус https://creativecommons.org/licenses/by/4.0/
ЕКОНОМІКА ЕНЕРГЕТИЧНОЇ ІНФРАСТРУКТУРИ: МЕНТАЛЬНА КАРТА ДЛЯ НАЦІОНАЛЬНОГО, РЕГІОНАЛЬНОГО ТА ГЛОБАЛЬНОГО РІВНІВ
Дослідження має на меті розробку комплексної аналітичної структури для вивчення економіки енергетичної інфраструктури на національному, регіональному та глобальному рівнях із закладанням методологічних основ та емпіричних фактів, необхідних для узгодженого ухвалення рішень в умовах кліматичних змін, технологічних трансформацій і геополітичних потрясінь. Дослідження відповідає на виклики недостатньої ефективності традиційних підходів, аналізуючи складні взаємозв’язки та каскадні наслідки інфраструктурних рішень на різних географічних рівнях. У межах дослідження створено окремі аналітичні структури для трьох рівнів аналізу: національного, регіонального, глобального. Аналіз демонструє, що економіка енергетичної інфраструктури функціонує в складному мережевому середовищі міжрівневих взаємозв’язків, кожний із яких має свої особливі аналітичні виклики та методологічні вимоги. Дослідження на національному рівні забезпечують високу деталізацію, але мають обмеження щодо врахування транскордонних ефектів. Регіональний рівень виступає як критично важлива проміжна ланка, що поєднує національну специфіку з ширшими координаційними перспективами, дозволяючи досягати ефекту масштабу через співпрацю попри труднощі координації. Глобальні дослідження дають цінне розуміння світових тенденцій, однак вони мають високий рівень абстракції та невизначеності, що обмежує безпосереднє застосування їх у політиці. Дослідження виявляє суттєві прогалини в управлінні міжрівневою координацією, зокрема в питаннях гармонізації політик, механізмах розподілу вигод та управлінні ризиками. Традиційні підходи, зосереджені лише на одному рівні, виявляються недостатніми для виконання багатовимірних завдань трансформації енергетичних систем. Установлено, що ефективна економіка енергетичної інфраструктури повинна враховувати складні міжрівневі взаємозв’язки – від локального до глобального — та відповідати унікальним викликам кожного рівня. Успішне досягнення цілей сталого та безпечного енергопостачання вимагає не лише технологічних інновацій, а й інституційних — у підходах до аналізу, механізмах фінансування та рамках координації. Запропонована аналітична структура формує основу для інтегрованого підходу до економіки енергетичної інфраструктури, однак потребує подальшого розвитку для перетворення концептуальних висновків на практичні інструменти ухвалення рішень, здатні відповідати масштабам і терміновості необхідних змін.
Авторське право (c) 2025 Олексій Гавриленко, Артем Артюхов, Олександр Длугопольський https://creativecommons.org/licenses/by/4.0/
ШЛЯХИ ПІДВИЩЕННЯ ЕФЕКТИВНОСТІ МЕХАНІЗМІВ УПРАВЛІННЯ В ГАЛУЗІ ОХОРОНИ ЗДОРОВ’Я
У роботі здійснено оцінювання ефективності функціонування обласних центрів служби крові на основі аналізу ключових показників діяльності, що охоплюють економічні, управлінські, інформаційні, технологічні та соціальні аспекти. Метою дослідження є виявлення основних проблем у роботі установ служби крові та розроблення системи заходів для підвищення їхньої ефективності відповідно до сучасних вимог медичної галузі. Розроблені рекомендації сформовано за основними детермінантами ефективного функціонування: управлінською, інформаційною, безпековою та економічною. Окрема увага приділена вдосконаленню бізнес-процесів на всіх етапах роботи центрів служби крові — від заготівлі та обробки до зберігання, карантинізації та розподілу компонентів крові. Вибір і пріоритезація заходів здійснені на основі погодження з основними цільовими аудиторіями, серед яких — нові та постійні донори, медичні установи, а також персонал центрів крові. До процесу розроблення пропозицій було залучено результати компаративного аналізу та досвід країн-лідерів у царині донорства крові. Це дозволило інтегрувати найкращі міжнародні практики в український контекст з урахуванням національних реалій і потреб. Запропоновані заходи спрямовані на розв’язання актуальних проблем у царині кровозабезпечення, підвищення рівня задоволеності потреб населення в компонентах крові, забезпечення їхньої безпеки, доступності та якості. Реалізація зазначених ініціатив сприятиме підвищенню конкурентоспроможності установ служби крові на національно-му ринку медичних послуг і зміцненню довіри з боку стейкхолдерів.
ефективність діяльності підприємств служби крові
Авторське право (c) 2025 Наталія Летуновська, Лілія Хоменко, Євген Чванкін https://creativecommons.org/licenses/by/4.0/
НАУКОВІ ПІДХОДИ ДО ВИЗНАЧЕННЯ СУТНОСТІ ТРАНСФЕРТНИХ ЦІН ТА ЕТАПІВ РОЗВИТКУ ТРАНСФЕРТНОГО ЦІНОУТВОРЕННЯ У СВІТІ
На сьогодні використання трансфертного ціноутворення транснаціональними корпораціями є усталеною світовою практикою, що відіграє ключову роль у формуванні глобальної податкової політики. Застосування механізмів трансфертного ціноутворення чинить комплексний вплив і на самі бізнес-структури, і на національні економіки країн, у межах яких відбувається діяльність відповідних корпоративних утворень. Прагнучи до оптимізації власного фінансового навантаження, транснаціональні корпорації нерідко вдаються до стратегій, які, хоч і сприяють підвищенню корпоративної ефективності, можуть мати негативні соціально-економічні наслідки для країн-юрисдикцій, де мали б акумулюватися відповідні податкові надходження. У результаті виникає загроза поглиблення фінансової нерівності та зниження рівня соціальної захищеності населення в цих державах. Стаття присвячена уточненню сутності трансфертного ціноутворення шляхом конкретизації категорії «трансфертна ціна», а також виокремленню та характеристиці основних етапів його розвитку у світі. Узагальнення наукових підходів до визначення дефініцій «трансфертна ціна», «трансфертне ціноутворення» дозволило запропонувати авторське бачення категорійного апарату дослідження. Застосування методів групування, аналізу й синтезу, а також методу інтерпретації даних сприяло конкретизації періодів виникнення й розвитку трансфертного ціноутворення у світовій практиці. У дослідженні обґрунтовано перелік загальновживаних і специфічних функцій, притаманних трансфертним цінам, а також сформовано перелік цілей, досягнення яких повинно забезпечити трансфертне ціноутворення. Сформульовані в статті висновки й рекомендації будуть корисні практикам у царині оподаткування, а також керівникам транснаціональних корпорацій чи підприємств, які займаються зовнішньоекономічною діяльністю.
Авторське право (c) 2025 Олександр Кузнєцов, Владислав Маслов, Анастасія Самойлікова https://creativecommons.org/licenses/by/4.0/